Tibetská škola buddhismu nazvaná dzogčhen rozvinula systém duchovní praxe jógy snu, která je jednou z cest vedoucí k osvobození. Vychází z předpokladu, že substance veškeré existence, všech jevů, procesů a jednotlivců je neoddělitelnost prázdnoty a jasnosti – totalita, v tibetština nazývaná künži, kterou si jedinec může uvědomit v podobě tzv. rigpy –uvědomění pravdy. Dokud si jedinec neuvědomí pravou povahu skutečnosti a mylně se domnívá, že věci nebo on sám je nezávislá existence oddělená od podstaty bytí, zmítá se – rozlišujíc subjekt a objekt – v nevědomosti duální mysli, které s sebou přináší lpění a odpor, a tedy utrpení. Tento stav se nazývá sansára.
![Obrázek](https://viziebosorky.files.wordpress.com/2013/10/the_witness_by_corpuscallosum-d3bc3qi.jpg?w=544&h=598)
Veškerá zkušenost, tedy i spánek a sny, je iluzorní a vychází z nevědomosti, neboť neobsahuje inherentní, nezávislou podstatu v sobě samé.„Podstatou všech bytostí je tedy prázdnota, což znamená, že věcí nemají svou samostatnou, skutečnou existenci. A pokud je za skutečné považujeme, je to jenom konceptuální uchopení – dočasné a pomíjivé. Jakmile se podmínky, které určitou existenci podpořily, změní, vytvoří se nové podmínky a změní se i tato existence. Jestliže zapálíme strom, vznikne oheň, popel a nakonec po něm nezbude ani stopa. Kam se strom poděl? Podmíněny, konceptuálně vytvořeny, proměnlivý a pomíjivý je i náš subjektivní pocit o existenci našeho já.“
Z hlediska tibetského buddhismu se rozlišují tři druhy spánku: nevědomy spánek, sansáricky spánek a spánek čirého světla. Nevědomý, neboli hluboký spánek připomíná hlubokou temnotu a zažíváme jej jako vyprázdněnost bez sebeuvědomění nebo vědomí – zkrátka zmizíme. Sansáricky spánek je také nazýván velký klam a je to spánek, při němž se zdají sny. Wangyal přirovnává tento spánek k velkému městu, kde se dějí nejrůznější věci: „Lidé se tam objímají, hádají, povídají si a vzájemně se opouštějí. Jsou tam lidé hladoví i zámožní, obchodníci i zloději, jsou tam krásná místa, chudinské čtvrti i místa, která vzbuzují hrůzu. V každém městě lze najít projevy všech šesti říší, a sansárický spánek je městem snů, neomezenou říší mentální aktivity, která se rodí z karmických stop našich minulých činů. Na rozdíl od nevědomého spánku, při němž hrubá pohyblivá mysl zaniká, vyžaduje sansárický spánek účast hrubé mysli a negativních emocí. Zatímco příčinou nevědomého spánku je tělo, prvotní příčinou snu je emocionální aktivita.“ Spánek čirého světla nastává tehdy, jestliže jsme překonali nevědomost a dokážeme spočívat v bdělém uvědomění rigpy. V takovém případě tělo spí, ale vědomí se neztrácí v temnotě ani ve snech.
https://viziebosorky.wordpress.com/2013 ... pce-sneni/